Kom, børnlille... Hør på mig.
Den historie, jeg vil fortælle, vil lære jer noget.
Den vil lære jer, hvordan I en dag skal passe på jer selv.
Kom blot nærmere, og hør godt efter.
Det er historien om et smukt barn med en lyserød kappe.
Hendes fødsel var en gave til hendes mor og far -
- i en tid med stor lidelse og hungersnød.
Alle i landsbyen syntes, hun var det smukkeste barn.
Men hun blev syg.
Det var forudbestemt, at hendes første vinter var den sidste.
Hendes far var ikke en, der blot så til, -
- og en hvisken fortalte om en troldkvinde, -
- der kunne helbrede alle lidelser.
Det krævede blot, at hendes far var modig -
- og at han satte sin lid til mørket.
Det var han...
... og det gjorde han.
Men da troldkvinden fjernede sygdommen, -
- efterlod hun en gave i dens sted.
Barnet fik synske evner.
Alle mente, de ønskede at få hende til at spå deres fremtid, -
- men efterfølgende ville ingen høre, hvad hun så.
Alle bliver alligevel mødt af den bitre ende.
Det sørgede hun for.
Det stod snart klart...
... at hun også havde andre evner.
Ingen blev skånet.
Ikke engang sin egen far, -
- som havde ofret så meget for hende.
Det betød derfor...
... at barnet vendte tilbage til mørket, der havde skabt hende.
Hun blev gemt væk, dybt inde i skovene...
... helt alene, uden nogen at lege med.
Men hun havde stadig sin egen måde...
... at skaffe venner på.
Børnlille, tag jer i agt for gaver.
Tag jer i agt for dem, der tilbyder dem.
Og tag jer i agt for dem, der modtager dem med glæde.
Oversat af UNiTY www.DanishBits.org
Eventyr kan påvirke en på sjove måder.
Jeg husker ikke, hvor jeg var, eller hvornår -
- jeg først hørte historien om det smukke barn med den lyserøde kappe.
Jeg har bare altid kendt den.
Gad vide, hvordan man får sit helt eget eventyr.
Og om jeg overhovedet ønsker det.
Man skal igennem meget.
Ofte dukker der en prins op, og så vågner man.
Men her er ingen prinser.
Her er kun min lillebror.
Han følger mig overalt.
Jeg deler alt med ham.
Men han er min.
Hvorfor går du sådan klædt?
Jeg skal mødes med John Stripp. Og hans kone, hvis han har en.
Mor mener, han har brug for en husholderske.
Hvorfor er dine læber en anden farve?
Okay.
Hvis jeg ser en kagekrumme, så får du besked.
Okay?
Kan du læse?
Nej, men jeg kan bage og vaske.
- Din far var landmand, ikke? - Jo, han er gået bort.
Mor er alene nu, og gør, hvad hun kan.
Hun kan næppe gøre så meget, før denne grumme pest er borte.
Nogle siger, at jorden er forbandet.
Kun af mænds inkompetence.
Som så meget andet.
Hele systemet er absurd.
Vi skylder vores afgrøde til en biskop, så vi ikke engang kan brødføde...
Du bør tænke over de ord, der kommer ud af din mund.
Javel, hr.
Gør noget rart for en gammel mand.
Sig "min herre" i stedet for.
Javel...
... min herre.
God pige. Det vil vores gæster foretrække.
Jeg har et spørgsmål.
Har du mistet din mødom?
Undskyld?
Svar, hvad du vil, men spørgsmålet står stadig.
Er du...
... intakt?
Hvad hvis jeg havde slået ham?
Ville min hånd stikke af stolthed?
Eller ville jeg intet føle?
Du skulle bare have givet ham et smil og sige tak.
Han skulle ikke bruge en husholderske.
- Du kan ikke blive her, Grete. - Hvorfor ikke?
Der er ikke plads.
Her er fyldt med spøgelser.
Sultne spøgelser...
... der hungrer det, der ikke længere er.
Din far sidder lige der.
Og min kommer snart.
- Sig ikke sådan noget. - Tag din bror med til klosteret.
Bed til søstrene om, at de vil tage jer til sig.
Hans får aldrig adgang til et nonnekloster.
Og jeg ville aldrig bede om det.
Så kan I fint begynde at grave jeres egen grav.
Grete.
Når du og din bror tager jeres skovle...
... så grav også et hul til mor.
Forsvind!
Eller jeg hakker dig i småstykker.
Jeg trak min bror ud af sengen, og vi flygtede fra vort hjem.
Døren smækkede bag os, og foran os stod den fagre verden.
Som en grusom mund.
- Du skulle være blevet hos manden. - Ti stille.
- Hvorfor gør du altid det. - Hvad? Jeg er ikke et ur.
Du skaber ballade. Du fik dit eget værelse.
Du ville få kagekrummer før eller siden.
Man får intet foræret uden at skulle give noget.
Hvornår kan vi tage hjem til mor?
Husker du enken Hayes, der gav far æg, før hendes høns blev syge.
Hun bor ikke langt herfra.
Måske kan vi sove der.
Hvordan kan du se så langt?
Jeg behøver ikke se ting, for at vide, de er der.
Er du sikker på, der bor en kvinde her?
Det gjorde der nok engang.
- Her lugter ikke af en kvinde. - Ti stille.
Vær glad for, at vi har tag over hovedet.
Ikke just en jernjomfru. Kom bare.
Tror du, at mor har det godt?
Det har hun, så længe, vi har det godt.
Grete...
... klarer vi os?
Ja, hvis jeg har noget at sige.
Bror!
Grete! Hjælp! Få den væk!
Åh nej.
Jeg antager, at I er blevet smidt ud.
I er på egen hånd med jeres ting, hvilket ikke er meget.
Jeg har en økse.
Den er godt skjult i din skygge.
- Jeg har en økse derhjemme. - Ti stille.
Jeg kan vise jer vej til forstmændene. Gode folk.
De har penge. Mad, hvis man gør sig fortjent til det.
De giver dig en ny økse og viser, hvordan du skal bruge den.
Du, lille pige, vil lære om krydderurter og jordens brug.
Indtil verdens mænd kan bruge dig til noget andet.
Hvad skylder vi for dette måltid?
Du havde ikke spist den, hvis det ikke var for os.
- Jeg bryder mig ikke om kanin. - Hvad ønsker du så?
I har intet, jeg har brug for.
"Venlighed er sundt for sjælen. "Ubarmhjertighed ødelægger kroppen.
"De ondes udbytte er kun blændværk, de retskafne får den sande belønning."
"At holde fast ved retskaffenhed fører til livet."
"At elske ondskab styrter en i døden."
- Men alle skal dø. - Ja, men ikke lige nu.
Når I har spist, så lad mig byde på et bad.
Drengen kunne sammenlignes med kompost, hvis man ikke så det hvide i øjnene.
Kan man stole på dem, der viser sig i nødens stund?
Eller føles det, som har de lagt i skjul som en slange?
Gå mod vest i to dage og to nætter.
Hold jer til den sti, jeg har tegnet, så finder I, hvad I har brug for.
Hvis I afviger, så kan I møde ulve.
Hvis I gør det, tal ikke med dem.
De er charmerende og flotte, men dødbringende.
Hvorfor kunne vi ikke blive hos jægeren?
Hvis han ønskede børn, så havde han selv lavet dem.
- Lavet dem? Af hvad? - Skal jeg forklare alting?
Mor lavede os ikke. Vi kom til hendes vindue som fugle.
Du har ret, Hans. Hvor har jeg dog været dum.
- Er du færdig? - Ja, men jeg er stadig sulten.
En naturlig følelse, når man ikke får så meget mad.
- Husker du far? - Ikke ret meget.
Fortæl mig eventyret igen.
- Om det smukke barn med... - Ikke lige nu.
Det er for uhyggeligt. Du begynder bare at se ting, der ikke er der.
Nogle ting er der måske.
Det er ikke uhyggeligt for mig. Det får mig til at sove.
Grete, jeg er bange.
Der er ikke nogen derude.
Grete.
Jeg siger altid til min mor, at jeg kan se ting.
At jeg drømmer, mens jeg er vågen.
Hun har altid sagt, at jeg skal holde det for mig selv.
Og at små piger aldrig...
- Hvad fanden laver du? - Øver mig til forstmændene.
Og du sagde "fanden".
Det larmer alt for meget.
Undskyld.
Jeg er sulten.
Jeg er mere sulten end dig.
- Fordi du er en gris. - Du er en større en.
Du har ret.
Hvornår skal vi spise igen?
Grete?
Grete, jeg sulter.
Det ligner en svamp.
De er forskellige, ligesom mennesker.
- Den kan være giftig. - Hvordan kan man se det?
Vi kan spørge dem.
Her står vi nu. Vi er glade for at møde jer.
Vi har ikke spist meget længe, -
- og for at være helt ærlig, -
- så har vi overvejet kraftigt at indtage jer.
Så fortæl mig, små tingester, er I giftige eller ej?
Hvad sagde den?
Det lyder underligt, men hun sagde "spis mig".
Følg mig.
Find mig.
Følg mig, søster.
Grete, er det ægte?
Hvis ikke, så er vi heller ikke.
Kan du lugte det?
Grete, det lugter af kage!
Giv slip!
Grete, det lugter af kage. Jeg kan ikke modstå det.
Grete, jeg har brug for mad.
- Bliv, hvor jeg kan se dig. - Der er en rutsjebane.
Men jeg ser ingen børn.
Her lugter også af bacon.
Kig ind ad vinduet.
Og? Hvad kan du se?
Kun himlen.
Hvad?
Grete, se her!
Hans.
Bror!
Du må være den søster, jeg har hørt så meget om.
Forsigtig nu.
Du skulle nødig starte noget, du ikke kan stoppe.
Vi ville ikke stjæle, frue.
Frue? Tror du, jeg er gift. Har jeg en kugle om anklerne?
Men hvad laver I i mine skove?
Så charmerende uledsagede.
Vores mor har det svært.
Det kan ske.
- Min søster nægtede at tage i kloster. - Ti stille.
Et kloster er næppe et sted for en energifyldt pige.
Selvom der ikke er meget sul på knoglerne.
- Venter De ikke gæster? - Gæster? Så hellere kakerlakker.
Jeg tjekker bare, at I ikke har lus, før I bruger mine puder.
Av!
Du er ren nok.
Spis nu.
Og hvil. Jeres senge er redt.
Tak.
Det er kun et kort stop. Vi går meget snart igen.
Mælk er godt for knoglerne.
Et hår hist og her.
Mine øjne kan mere end maven.
Og din mund er for stor til din mund.
Min mor slog mig ihjel.
Min mor åd mig.
Sikke en yndig fugl jeg er.
Nej!
Morgenmad!
- Ingen kød til morgenmad, skønne du? - Ellers tak, frue.
Hun må få det grønne, så spiser jeg kød og bliver stærk som en okse.
Hun skal nok blive stærk.
Ligesom oksen, med knogler af grøntsager, -
- der trækker vognen med den tykke mand på.
Så skete det igen.
Skal jeg hjælpe Dem?
Undskyld?
Som tak for Deres generøsitet, -
- så tilbyder jeg at kravle rundt på gulvet.
Det var rart.
Jeg kan bage, vaske, rede sengene -
- eller tage mig af Deres dyr.
- Jeg kan hugge brænde. - Han kan lære det.
Normalt hyrer jeg ikke børn, -
- men i dette tilfælde synes det fint.
Kun indtil vi skal videre og finde et permanent sted.
Vi skal arbejde med forstmændene.
Det lader til, at de skal vente et stykke tid endnu.
Den, der finder, må beholde det.
Døren til højre.
Lud og eddike er på den hylde.
Og sæbe fra animalsk fedt.
Bladet holdes oppe.
Læg den langsomt på.
Flot.
Når du fanger fidusen, så giv de andre i laden en tur.
Hvor er du dog flot.
Det er ikke noget at nyse over.
Selvom du har varme kinder, lurer der en forkølelse.
Her, lad mig vise dig noget.
Lakridsrod, hvidløg, havemorgenfrue.
Skæglav, ryllikblomst, astragel. Og til sidst katteklo.
Her.
- Hvad? - Drik det.
- Jeg vil ikke... - I morgen bliver du en ny pige.
Hvis ikke i morgen, så meget snart.
Og så har du taget det første skridt.
Den fæle lugt er blot en portvagt til paradiset.
Du kan stoppe ved porten eller kigge ind og være med.
Du skal med!
Dumme træer.
Du skal nok få styr på det.
Husk på, at kongen er bange, som han bør være.
For dronningen kan gøre, lige som hun lyster.
Grete.
Den er nøgen.
Din tur.
- Der er storm på vej. - Nej.
- Ti stille. - Jeg var ude hele dagen.
Jeg ved, hvordan regnskyer ser ud.
Jeg tog din økse med ind for en sikkerheds skyld.
Hvordan vidste du det?
Nogle gange ved kvinder ting, de ikke bør vide.
- Ikke sandt, Grete? - Hun er ikke en kvinde.
Ikke? Hvad er hun så?
En slange? En frø?
En gris?
Kig ikke på os.
Kig ikke på os her.
Nede i vores hul i jorden.
Vi er blevet gamle hernede.
Kig ikke på os.
Kig ikke på os her.
Nede i jorden.
Vi er blevet gamle hernede.
Kig ikke på os.
Var mine drømme resultatet af for meget mad inden sengetid?
Var de en besked?
En advarsel?
Gik jeg nu glip af muligheden for at lytte til mig selv?
Det er bedst, vi går, før vi ikke længere er velkommen.
Hvad?
- Gå? - Ja.
Og gå mod forstmændene, som vi aftalte.
Vi har arbejde at gøre her, og du har jo set maden.
- Der er noget galt her. - Her er rart.
Hvad gemmer sig bag den rarhed?
Der er onde ting her.
- Hvilke dårlige ting? - Den overflod.
- Hvad skal det betyde? - Der er "for meget".
Det er ikke rigtigt.
Hvor er dyrene?
Hvor får hun mælken fra? Og sine uendelige kager?
Der er sjæle fanget i eller under dette hus.
Hvorfor ser du altid et problem? Noget gemt?
Den slemme verden er sådan.
Vi er i sikkerhed her. Ville du ikke være det?
De kan sende mig ud efter forsyninger i morgen.
- Min mor sendte mig altid ud. - Det er ikke nødvendigt.
Blommer holder kun tre dage.
Og skinken er usaltet, så den må blive dårlig.
Men det er den ikke.
Sådan!
Hans, Grete...
Fik du fat i en gammel en, der er for våd?
Der ligger en ny i skabet i gangen.
Når du har fundet den, så skal jeg vise dig noget.
Du tænker kun på, at du vil undersøge skuret.
Der er save, der skal slibes til de dødes knogler.
Du tænker kun på, at du vil undersøge skuret.
Der er save, der skal slibes til de dødes knogler.
Hvad spiser med tænderne, men aldrig føler sig fodret?
Drømmer du?
Nogle gange.
Andre gange sover jeg slet ikke.
Ligger vågen, lytter til skovene?
Godt.
Luften er fyldt med rigdom.
Man skal bare række ud efter det.
Det er din evne. At finde det skjulte og tage det.
Et lille sind tror kun på det, det kan se.
Udstikker kun en firkant, venter på at blive taget...
... og tænker aldrig på, hvem der styrer dets skæbne.
Men vi ved alle, at vi er herrer over egen skæbne, ikke?
Dem, som du og jeg...
... vi deler med vor forsørger.
Hun giver os frø af rigdom, som vi planter i haven.
Vi høster...
... og yder retfærdighed.
De siger "vi", men jeg har ikke sagt ja til noget.
Det er ikke op til dig, min kære.
Det er allerede inde i dig.
Du kan enten lade det sove...
... eller vække det.
Nuvel...
Salven.
Den kan lide dig.
Sig, hvad den skal gøre.
Du har talt med ting før.
Hvad kan den?
Mere end blot ligge der som spildt mælk.
Du besluttede at vække det.
- Men hvordan...? - Tænk mindre, vid mere.
Kom så. Det venter sin herre.
De dødes knogler.
- Tag en bid til. - Det vil jeg ikke.
Selv hvis den bed mig, ville jeg ikke bide tilbage.
Det er din yndlings. Jeg har sågar fyldt skorpen.
Det vil også være her igen i morgen, så sikkert som solen.
- Uden yderligere forklaring. - Ti stille. Du er uforskammet.
Spis så din mad.
Hvad laver du med hende en hel dag?
Hun lærer mig ting.
Ting, der kan redde mit liv, og gøre det...
Hun er ikke vores mor.
Det er sandt. Det er hun ikke.
Hun har meget at give.
Du ville ikke forstå det, men her er mange gaver.
Du siger altid, at der ikke er gaver i denne verden.
At man ikke får noget, uden at skulle give.
Så sig mig... Hvad tager hun?
Jeg er bange, og jeg vil bare hjem.
Jeg vil se mor.
Vi ved begge, at der er ikke noget.
Men gaver? Glemmer du?
Glemmer du at være bange for gaver?
Nej.
Hvad med historien? "Der var engang en pige, der blev født..."
Sådan er det ikke.
"Alle i landsbyen syntes, hun var det smukkeste barn."
Nu holder du mund.
"Hendes fødsel var en gave..."
Ti stille, dreng.
Jeg skriver min egen historie.
Grete.
Vil du gå din vej? Så kom her.
Grete! Du må ikke gå fra mig!
Grete!
Følg mig.
Det må have været et mareridt.
Ønsket om at slippe af med ham var der, -
- men jeg ville aldrig sende ham alene ud i mørket.
Hans?
Han surmuler.
Han klandrer træerne for sin egen svaghed.
Han er en lille dreng.
Selv den mindste sten gør det svært at rejse, hvis den når ned i støvlen.
Han er en byrde for dig.
- I aftes indså du det. - Gjorde jeg?
Ikke sandt?
Du er ikke hans mor.
Men husker ikke sidste gang, du ikke har tænkt på den dreng.
- Han bør ikke være på egen hånd. - Måske ikke.
Men det bør du.
Jeg går i seng.
Jeg står op med solen for at lede efter min bror.
En god plan.
Jeg frygter søvnløse nætter.
Kan De lave noget, der får mig til at sove?
Jeg laver sovete. Det hjælper altid. Du vil sove som en baby.
Som havde babyen netop lagt sig ved sin mor.
Ja.
Tak.
Man skal være omhyggelig.
Et blad eller en kvist, så bliver det en helt anden blanding.
En suppe af mareridt.
Godnat.
Kom. Det er ikke et sted for dig.
Kig på mig.
Det betød ikke noget længere, om det var ægte eller en drøm.
De rædsler, jeg har set under huset, beviste det, jeg allerede vidste.
Jeg skulle blot spille dum, indtil jeg kunne snøre hende.
En urolig nat?
Følte du vinden klatre ned fra bjergsiden -
- og ruske de østvendte vinduer?
Nej.
Et ønsket resultat af min sovete.
Der er frisk mælk.
Ja.
- Noget nyt fra vores bortløber? - Nej, intet.
Jeg skal holde øjnene åbne.
Skal du af sted?
Det er ikke ofte, at naturen kalder, men når det sker, så svarer jeg.
Pas kedlen imens.
Gør en kop te klar, til når jeg kommer tilbage.
Og lad maden stå fremme, måske er jeg sulten.
Velsign dagen, hvis du tør ønske at blive født påny.
Jeg har tænkt, at det måske er bedst, hvis Hans ikke er hos os.
Ikke?
Han vil snart frygte dig, som alle andre kløgtige mænd.
Frygt forvandles hurtigt til had.
Det er bedre, han husker dig, som du var -
- end den, du er skabt til at være.
Med alt det, De viser mig, bliver jeg så magtfuld en dag?
Ja.
- Vil jeg herske og dominere alting? - Næsten alting.
Vi må acceptere vores svagheder.
Har De en sårbarhed?
Kun det, der har taget en del af mig.
Kun det, der har taget en del af dig.
For dig vil det være gift.
Du skal fortære det, inden det fortærer dig først.
Fortære gift?
Hvordan kan man ellers udvikle immunitet?
Men det med gift...
... er at intet derude i den store, stygge verden smager så sødt.
Hvad har De gjort ved min bror?
Jeg har bare flyttet ham fra din vej.
Han er alt, jeg har i denne verden.
Sig det igen, så forvandler jeg din tunge til en blomst -
- for at minde dig om, hvor du dum, -
- du midlertidigt har valgt at være.
Eller følg den sti, jeg har lagt for dig.
Gør, hvad du vil med mig, men kun, hvis du slipper ham fri.
Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke?
Den lille dreng er din gift.
Alt, der er tilbage, er at gøre ham lækker.
- Det kan De ikke. - Min kære...
Jeg kan ikke huske...
... hvornår jeg sidst har agtet at gøre mere end dette.
Jeg misunder dig...
... at du står ved tærsklen til din egne oplevelser.
Med alt, du har foran dig.
At være ung igen.
En nydelig balance.
Jeg beundrer tilføjelsen.
Men det gør mig nysgerrig.
Hvorfor ønsker du, jeg skal sove, når der er meget at gøre?
Jeg nægter at adlyde Dem.
Jeg er ikke som Dem.
Vi er af samme alen.
Det samme smuds.
Hvordan kan du ellers vide min historie, uden at jeg fortæller den?
Deres historie?
Vi har fået samme evne. Samme magi.
Ligesom hun fik...
Med hendes lille lyserøde kappe.
Hvordan kender du min...?
Det er din yndlingshistorie, men du har fortalt den forkert.
Det er sandt, at hun var det smukkeste barn, -
- og det kunne alle se.
Men indeni var hun rådden -
- og sød som eddike.
Selv jeg hadede hende, og jeg var hendes mor.
Hun tog alt fra mig.
Hun ville også have knust mig, hvis ikke jeg kom af med hende først.
Jeg gav hende tilbage til det mørke, som havde skabt hende, -
- og troede, at det var enden.
Men jeg tog fejl.
Hun blev hos mig.
I mine tanker og drømme, hun sad som min skygge, -
- og lovede mig en smagsprøve at hendes kræfter.
Jeg skulle bare være modig.
Og stole på mørket.
Det var jeg.
Og det gjorde jeg.
Og ligesom hende, frigjorde jeg mig fra alt.
Jeg ryddede min tallerken, jeg spiste mine børn.
Jeg var så sulten efter mine egne kræfter, -
- at jeg næsten ikke tyggede.
Jeg forklædte mig som gammel, -
- for at fremstå som flink og svag.
Jeg byggede et hus.
Et med et rigtigt køkken og et spisested.
Jeg kan nævne dem alle.
Der var en Thomas, en Isabella.
En lille William og en yndig Elizabeth.
En Harry, en Sarah.
En Paul og en Kate.
Og nu kun til dig...
En Hans.
Skil dig af med ham og omfavn dine kræfter.
Sådan en sød dreng.
Sød og buttet.
Hvor er han?
Hvor er min bror?
Bliv lidt, vil du ikke nok?
Måske vil du endda elske det.
Jeg håber, du er sulten.
Sengetid.
Lille skat.
Kys din søster godnat.
Bror, hør her.
Jeg ved, du er derinde. Jeg får dig ud.
Selvom du er blind, så får du mit ansigt at se igen.
Det lover jeg dig.
Det er nok.
Op i seng.
God dreng.
Sikke en verden.
Hans, vent!
Hans!
- Grete. - Ti stille.
Du klarer den.
Det vil du altid gøre, hvis jeg har noget at sige.
- Hvad med hende? - Hun bor her ikke længere.
Grete, du er bange.
For hvad?
Verdenen?
Nej...
For mig selv.
Du vil altid være en del af mig.
En del, du ikke har taget, men jeg glædeligt har givet dig.
Det tager du med dig, når du går din vej.
Når jeg går?
Uden dig?
Ja.
Historien deler sig nu i to.
Vi tager hver vores sti.
Din vil føre dig til det, du nu skal finde.
Min vil bære mig.
Jeg bad ham tage sig godt af dig.
Han sørger for, du kommer sikkert frem.
Grete, du får mig at se igen.
Men hvor fører han mig hen?
At give slip på ham var ikke svært.
Hvis han finder sin sti, kan jeg ikke stå i vejen.
Ligesom han ikke bør stå i vejen for min.
Det havde hun alligevel ret i.
Lad ham finde sin egen historie.
Og hans eget mod.
Ligesom jeg nu går mine egne gange.
Jeg har mine egne kræfter at nære.
Jeg vil få dem til at vokse og lære at bruge dem.
Jeg ved, at valget er mit.
Jeg kan give det mørke eller masser af lys.
Jeg kiggede, så...
... og forstod det.
Fangevogteren er nu væk og hendes ild er gået ud.
De var sat fri.
Og fundet fred.
Jeg var sat fri.
Jeg kunne gå uden at kigge tilbage.
Eller blive og bygge noget nyt op.
Min sti ville afsløre sig selv.
Jeg måtte bare være modig og stole på mig selv.
Jeg er modig.
Og jeg vil stole på mig selv.
Oversat af UNiTY www.DanishBits.org